‫בפרקים הקודמים...‬
‫אני רואה אור בהיר.‬
‫זה גבר שמחזיק בידו פנס חזק.‬
‫אמנדה, את שלי.‬
‫הגבר שאנס אותי.‬
‫גרתי בניו יורק ועבדתי כפקידת קבלה במטה הרפובליקה.‬
‫למה את מספרת לי?‬
‫לא רציתי שתחשוב שאתה בודד.‬
‫קיבלנו הודעה מדייטאק ומסטאהמה.‬
‫בשורות טובות?‬
‫הם הצליחו לשתול את הנשק הנגוע בשריל‬
‫בנשקייה המקומית.‬
‫כל מלאי הנשק של העיר הושמד.‬
‫מה המטורף הזה רוצה?‬
‫הוא רוצה שנפוצץ את הקשת של סנט לואיס.‬
‫תושבי התנגדות, שעתנו האפלה חלפה.‬
‫האורות דולקים שוב.‬
‫הודות לחברינו בני האומק, המכרות נפתחו, ‬
‫והגולנייט נכרה בקצב גובר והולך.‬
‫אנחנו חוזרים בהדרגה לעמוד על הרגליים.‬
‫כי כשדוחקים אותנו לפינה, ‬
‫כשרבים מאיתנו כמעט מאבדים תקווה, אנחנו מתגברים.‬
‫אנחנו עומדים זה לצד זה.‬
‫לעולם אל תשכחו מי אנחנו.‬
‫אנחנו חופשיים, אנחנו גאים, אנחנו התנגדות.‬
‫אני לא יכול לדבר בשם כולכם כאן בהתנגדות, אבל אני התמלאתי השראה.‬
‫אני שולח גראנג' מהעולם הישן לחבר שלי, אלק טאר, ‬
‫איפה שלא תהיה.‬
‫שמתי לב שלא אמרת לכולם שאנחנו חופשיים, גאים וחסרי הגנה.‬
‫אין צורך לזרוע בהלה.‬
‫השריל הרס את כל כלי הנשק בנשקייה שלנו.‬
‫אני לא יודעת מה איתך, אבל אני די מבוהלת.‬
‫- העתק, לעיני משנה מרקאדו בלבד -‬
‫אני חושב שמצאתי משהו.‬
‫אמנדה, אנחנו עוברים על התיקים הישנים של הרפובליקה.‬
‫יכול להיות שגיליתי איפה אפשר למצוא כלי נשק.‬
‫חבריי הווטאנים.‬
‫כאן גנרל ראם טאק מהקולקטיב הווטאני.‬
‫זהו יום מיוחד.‬
‫יום של חגיגות.‬
‫חסתי על חייכם.‬
‫הולוגרמה.‬
‫באתי לכאן היום כדי לשחרר אתכם. - שלושתכם.‬
‫לכו לראות אם יש נפגעים בקשת. - אתם צריכים להודות לנו.‬
‫הוא מוכרח לשדר ממקום קרוב.‬
‫ריחמתי עליכם. הבתים שלכם ברשותכם.‬
‫החיים שלכם ברשותכם.‬
‫אבל המשך קיומה של התנגדות תלוי בכם.‬
‫אני אדם הגון.‬
‫הגון בהרבה מראשת העיר בת האנוש שלכם.‬
‫המרגלים שלי גילו לי שכל כלי הנשק בנשקייה שלכם‬
‫חסרי כל תועלת, ‬
‫ואמנדה רוזווטר מסתירה מכם את העובדה הזאת.‬
‫נולן, תשתיק אותו.‬
‫אני עובד על זה.‬
‫כמו כל בני האנוש ורודי הבשר, היא שקרנית.‬
‫אני בדרכי לעיר שלכם.‬
‫הווטאנים של התנגדות, אני מבטיח לכם.‬
‫חייכם יינצלו אם תיכנעו.‬
‫אבל אלה מכם שיעמדו לצד בני האנוש לא יזכו ברחמים.‬
‫התנגדות‬
‫הקשת היא רק המקרה הראשון.‬
‫כדי להשיב מלחמה אנחנו זקוקים לנשק, הרבה נשק.‬
‫יכול להיות שנמצא אותו כאן.‬
‫תחנת ראש-חץ, ‬
‫חמש מאות ק"מ צפונית מכאן, אתר חשאי של הקואליציה‬
‫שהוקם בימי מלחמות החיוורים ונאטם בשנות ה-20'.‬
‫איך אנחנו יודעים שהוא לא נבזז כבר?‬
‫אנחנו לא, אבל תראי את הפירוט.‬
‫נשק אוטומטי, חומרי נפץ, אספקה רפואית, כל מה שדרוש לנו.‬
‫אם ניסע כל הלילה, נגיע לשם מחר בשעות הבוקר.‬
‫עוצמת אש כבדה.‬
‫הסיכון משתלם. אני מקדימה.‬
‫שמעת את הגברת. תארזי תיק. נצא בשקיעה.‬
‫לא את. את מקורקעת.‬
‫בחייך. - מקורקעת.‬
‫פוצצו את הקשת.‬
‫לא מעניין אותי. - נולן.‬
‫תישארי כאן עם ברלין‬
‫ותבררו מי שתל את חומרי הנפץ.‬
‫ושתיכן תעבדו יחד, ברור?‬
‫- עמק בורדין, 320 ק"מ מערבית להתנגדות -‬
‫כולם אומרים שבאדי ריץ' הוא המתופף הכי טוב.‬
‫אני מעדיף את ג'ין קרופה.‬
‫קרופה, כן. "סינג, סינג, סינג." יופי של קצב.‬
‫גזע מתועב, בני האנוש האלה, אבל אין ספק שיש להם קצב.‬
‫גנרל? המפקד.‬
‫יש לי עדכון בנוגע להתנגדות.‬
‫דייטאק וסטאהמה פוצצו את הקשת.‬
‫מצוין!‬
‫וההולוגרמה?‬
‫כל העיר ראתה אותה.‬
‫אל תיראה כל כך עגום, אלק.‬
‫הודות להוריך בעלי התושייה, אתה זוכה לחיות יום נוסף.‬
‫אבל המפקד, יש עוד משהו.‬
‫דבר בחופשיות.‬
‫יש בהתנגדות שני בני אומק.‬
‫זכר ונקבה.‬
‫מכשפים.‬
‫אומק? כמו שפעם בווטאן...‬
‫שקט!‬
‫התייעצתי עם אחיי האינדוג'ינים, ‬
‫ואנחנו די בטוחים שהזכר הוא אקסו סורוז טבקין.‬
‫הוא דמות מכובדת בתרבות האומק.‬
‫מדען, ממציא, פוליטיקאי וגיבור מלחמה.‬
‫למה איש הרנסנס המופלא הזה‬
‫לא מרחף מת בחלל, לצד כל שאר המכשפים?‬
‫לפי הסריקות שלנו, יש לו ספינה.‬
‫היא במסלול היקפי מעל התנגדות.‬
‫ספינת מלחמה?‬
‫אנחנו לא בטוחים.‬
‫אבל חתימת החום שלה חלשה מאוד.‬
‫דרושים בה תיקונים. - הם צריכים גולנייט.‬
‫בגלל זה הם בהתנגדות.‬
‫ספינת מלחמה מצוידת של בני האומק עלולה להשמיד את הקולקטיב הווטאני כולו.‬
‫אקסו סורוז טבקין מוכרח למות.‬
‫שלח הודעה לדייטאק ולסטאהמה. תגיד להם לטפל בזה מיד!‬
‫הדרישה שלו מסוכנת.‬
‫עלינו לסרב.‬
‫אנחנו לא יכולים לסרב, את יודעת את זה.‬
‫זה מוקדם מדי. כולם בעיר דרוכים.‬
‫אנחנו ניתפס בגלל ראם טאק!‬
‫אין לנו בררה אלא להסתכן.‬
‫הוא מחזיק בבן שלנו!‬
‫מה? דברי כבר.‬
‫חשבתי על זה לעומק.‬
‫אני חושבת שראם טאק לעולם לא ישחרר את אלק בחיים.‬
‫איך את יכולה להגיד דבר כזה?‬
‫הוא התחתן עם בת אנוש.‬
‫ראם טאק לא יוותר לו על זה.‬
‫לא, את טועה. ראם טאק ואני נשבענו זה לזה.‬
‫הסתכלתי לתוך עיניו.‬
‫עיניו של ראם טאק ריקות.‬
‫גם אם את צודקת, זה לא משנה כלום. אם נהרוג את האומק נרוויח זמן.‬
‫זמן לעשות מה? - אני לא יודע!‬
‫זמן לחשוב, לתכנן אסטרטגיה כלשהי.‬
‫איזו בררה יש לנו?‬
‫בני האומק מוכרחים למות.‬
‫אני מניחה שאתה צודק.‬
‫בגדנו בשכנים שלנו, ‬
‫וכל עוד המטורף הזה יכול לחשוף אותנו, ‬
‫אנחנו מוכרחים לציית לפקודות שלו.‬
‫למען ההישרדות שלנו, אם לא למען אלק.‬
‫זה רעל?‬
‫אני אמלא מזרק, אסתיר אותו ואזריק לאומק בעת ההזדווגות.‬
‫הזדווגות?‬
‫זו מילה של בני אנוש. משמעה...‬
‫כן, אני יודע מה המשמעות שלה.‬
‫טבקין ילקה בדום לב, ולא יהיה שום סימן לפשע.‬
‫בטוח שיש דרך אחרת.‬
‫הדרך שלי יעילה ובטוחה.‬
‫אל תדאג, אהובי. אחשוב רק עליך.‬
‫- תחנת ראש-חץ, 500 ק"מ צפונית להתנגדות -‬
‫נראה שמישהו פינה לאחרונה את השלג.‬
‫לפי מה שכתוב כאן, יורדים למטה מהאסם הזה.‬
‫ריח של אסם.‬
‫אתה מתכוון לדשן?‬
‫מה קרה לרומנטיקה?‬
‫הרגתי ואכלתי אותה.‬
‫נולן, אתה בסדר?‬
‫רק כאב ראש.‬
‫תניח לאצבעות. עזוב, עזוב.‬
‫בואו איתי.‬
‫אני מניח שלא תשאיר לי את האקדח שלי.‬
‫לא.‬
‫בחייך, חבר...‬
‫ג'ורג' לא חבר שלך. גם אני לא.‬
‫מדהים.‬
‫את נראית בדיוק כמוה.‬
‫כמו מי?‬
‫הבחורה מהסרטים.‬
‫אילו סרטים? על מה אתה מדבר?‬
‫לא לדבר.‬
‫ניילס?‬
‫לעזאזל.‬
‫אחרי שחיל המצב שלנו עזב את העיר, ‬
‫משנה מרקאדו החליט לחזור לניו יורק‬
‫כדי לספק סיוע ותמיכה. זה היה חסר טעם.‬
‫לפני שהגענו לסינסינטי, זרם פליטים שנע מערבה הציף אותנו.‬
‫הם היו שרופים, שותתי דם וחולים. הם איבדו הכול.‬
‫נשבר לי הלב.‬
‫תטעמי מהקממבר. היא אלוהית.‬
‫הצענו להם את הסיוע הצנוע שיכולנו להציע.‬
‫חילקנו להם אוכל ו...‬
‫כמובן. - כן, זה בסדר. תודה, פול.‬
‫פליטים רבים הצטרפו אלינו לראש-חץ כדי לאסוף אספקה.‬
‫אתה הצלחת להגיע, כמובן.‬
‫אבל מה קרה לכל האחרים?‬
‫נתקלנו בפושטים מחוץ לדטרויט.‬
‫הצלחתי לברוח, אבל למרקאדו ולאחרים לא שיחק המזל.‬
‫קשה לי להאמין שמדובר במזל.‬
‫נולן. אני רוצה לשמוע אותו.‬
‫הגעתי לראש-חץ לבדי.‬
‫מצאתי את הכניסה, אבל לא ידעתי מה הקוד.‬
‫איתני הטבע היו הורגים אותי, ‬
‫אם לא היה נחלץ לעזרתי מלאך.‬
‫מלאך בשם ג'ורג'.‬
‫אני לא באמת מלאך. - כל אחד ודעתו.‬
‫ג'ורג' הכניס אותי‬
‫והוא וחבריו הביומנים מתחזקים את תחנת ראש-חץ‬
‫מאז שהסתיימו מלחמות החיוורים.‬
‫המקום הזה מדהים. הוא עצמאי לגמרי.‬
‫הוא נבנה כמקלט לעילית הממשל, ‬
‫למקרה שהעולם ייחרב.‬
‫יש כאן כספת מלאה בזרעים, תא גשם מתפקד, ‬
‫ואפילו דגימות דנ"א של חיות מהעולם הישן.‬
‫פרות ועזים, חתולים וכלבים.‬
‫היה לי כלב פעם. היו לו רק שלוש רגליים.‬
‫אני יודע, ג'ורג'י.‬
‫אבל הוא במקום הרבה יותר טוב עכשיו, נכון?‬
‫זה הארגז האחרון.‬
‫המצפון מייסר אותך?‬
‫יש לי כאב ראש.‬
‫זה שום דבר.‬
‫תראי את זה.‬
‫אז? זה חלק מרשמקול. היה הרבה ציוד רדיו ישן בקשת.‬
‫תראי את סימני האש.‬
‫איך השוליים התפוצצו מבפנים.‬
‫הפצצה הייתה בתוך המכשיר הזה.‬
‫בואי ננסה למצוא טביעות אצבעות.‬
‫אז אתה נמצא כאן לבדך, מתחת לפני הקרקע.‬
‫עם ארבעת הביומנים הצבעוניים שלך.‬
‫ממש פיסת גן עדן לדעתי.‬
‫בלי קשר לסרקזם של נולן, ‬
‫כן, יצרתי לעצמי חיים נעימים למדי.‬
‫אני קורא. אני כותב. אני מגדל.‬
‫אפילו התנסיתי בנגרות מפעם לפעם.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני שמחה שאתה מרוצה.‬
‫אני מעריך את זה, אמנדה. באמת.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫התגעגעתי מאוד.‬
‫לפני שאתחיל להביך את עצמי, בואו ניגש לעניין.‬
‫אני מניח שלא מדובר בביקור חברתי.‬
‫מה אתם צריכים? אוכל? חומרי בנייה?‬
‫רובים.‬
‫מאז נפילתה של הרפובליקה, ‬
‫כוחו של הקולקטיב הווטאני עולה.‬
‫הם פוצצו את הקשת.‬
‫אלוהים אדירים. לגמרי?‬
‫כן.‬
‫אני בטוח שזה משפיע עלייך עמוקות, אמנדה.‬
‫למה נתת לי לקשקש כל כך הרבה?‬
‫היית בתנופה.‬
‫עליי להודות שאני עדיין נהנה לשמוע את קולי.‬
‫תקבלי את מבוקשך.‬
‫רינגו. לווה את החברים שלנו לנשקייה.‬
‫תן להם לקחת כמה כלי נשק שהם מסוגלים לשאת.‬
‫בסדר.‬
‫ניילס, אני לא יודעת איך להודות שלך.‬
‫התענוג כולו שלי. אמנדה. אמנדה?‬
‫נוכל לשוחח רגע ביחידות?‬
‫אני בסדר. לך.‬
‫נולן לא בוטח בי.‬
‫אני לא בוטח באף אחד.‬
‫אל תהרוס. - אל תישארי לבד איתו.‬
‫אני אסתדר. אני רצינית. לך.‬
‫אחזור בעוד עשר דקות.‬
‫טוב מאוד.‬
‫זו שיחה או פיתוי?‬
‫שניהם, אני מקווה.‬
‫חשבתי איך לפני חצי שנה, כשיצאתי מהתנגדות אל ניו יורק, ‬
‫סירבת להצטרף אליי.‬
‫אתה יודע שאכפת לי ממך, אבל... - לא, לא. זה בסדר.‬
‫אני מבין.‬
‫היו המון הסחות דעת.‬
‫להגן על התנגדות, לשקם את הרפובליקה, להילחם בקולקטיב הווטאני.‬
‫תקופת ההתבודדות הזאת‬
‫עזרה לי להבהיר לעצמי כמה דברים.‬
‫את ואני מיוחדים.‬
‫אנחנו קשורים זה לזה בחיבור עמוק ובסיסי.‬
‫אבל חוה לא הייתה יכולה להצטרף לאדם‬
‫עד שגן עדן המושלם נחשף.‬
‫וזה מה שקרה עכשיו.‬
‫אמנדה, מה דעתך להישאר כאן, ‬
‫לתמיד?‬
‫הלהקה מתאחדת?‬
‫אני לא רוצה להפריע.‬
‫מסוכן להפריע לאומק.‬
‫סלח לי.‬
‫באתי בעניין שיעורי התרבות שלך.‬
‫לא קבענו מועד מסוים.‬
‫את משקרת, לדעתי.‬
‫באופן חלקי, כן.‬
‫בעלי מצוברח, ‬
‫וחיפשתי חברה נעימה יותר.‬
‫משהו שיסיח את דעתי מהקשת.‬
‫שער הקשת הוא מבנה של בני האנוש.‬
‫מדוע שקריסתו תטריד בת שאנז'ה כמוך?‬
‫בני אלק הפעיל את תחנת הרדיו שהייתה בראש הקשת.‬
‫היא הייתה חשובה לו יותר מכל דבר אחר.‬
‫אני מבין.‬
‫רוצה לשתות משהו?‬
‫לא עשית מספיק למען התנגדות?‬
‫אני לא יכולה להסתתר מתחת לאדמה כשהעיר שלי בוערת.‬
‫נועדנו להיות יחד.‬
‫כן? אני שייך לך.‬
‫ואת שייכת לי.‬
‫אמנדה, את שלי.‬
‫מה?‬
‫ "את שלי." זה מה שהאיש שתקף אותי בניו יורק אמר...‬
‫אני מצטער. כמובן.‬
‫סיפרת לי על זה.‬
‫אני ממש מצטער. בחירה גרועה של מילים.‬
‫לא, לא, לא. אני מצטערת.‬
‫אתה חושב שהתגברת על משהו, ‬
‫אבל אז הוא חוזר לרדוף אותך ברגעים לא צפויים.‬
‫יש לך ויסקי?‬
‫ויסקי אמיתי. זה בורבון. בדקתי קודם.‬
‫כמובן. אני כבר חוזר.‬
‫אז אין לך מושג אם בנך חי או מת.‬
‫אני יכולה רק להתפלל לרייאטסו ולקוות שהוא ישוב בשלום.‬
‫גם אני איבדתי בני משפחה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫למדתי למצוא נחמה ביצירה.‬
‫עוזר למצוא משמעות באובדן.‬
‫במשך לילות רבים וארוכים בספינה שלי‬
‫הרהרתי במה שהאינדוג'ינים עשו לנו.‬
‫לא יכולתי שלא לתהות‬
‫אם אנחנו אחראים בעצמנו לטרגדיה.‬
‫מוות מוליד מוות.‬
‫אופרת האומק הגדולה עוסקת בדיוק בזה.‬
‫ "נוקטורן הקציר" .‬
‫כן. היא האהובה עליי.‬
‫מה הסיבה האמיתית לבואך, יפתי המתפארת?‬
‫אני רוצה לדעת את האמת. את כל האמת.‬
‫היא לא ברורה מאליה?‬
‫אני רוצה להיות מכושפת.‬
‫שנעשה את זה שוב?‬
‫חטפת מכה רצינית.‬
‫תסתכל באור, ואבדוק לך את האישונים.‬
‫אתה יודע איך קוראים לך?‬
‫כן. ג'ושוע נולן.‬
‫יופי. אני סמיר.‬
‫אתה זוכר מה קרה לך?‬
‫אחד הביומנים חבט בי. אתה חובש?‬
‫הייתי וטרינר לפני שניו יורק הושמדה.‬
‫עכשיו אני מטפל בבני אנוש, בסנסות ובכל מה שביניהם.‬
‫יש לך בחילה?‬
‫לא, אני בסדר. יש לי ראש קשה.‬
‫אם כבר הזכרת את זה, מה החתך שיש לך בראש?‬
‫סיפור ארוך ומסובך.‬
‫כן. זה נעול, דרך אגב.‬
‫כמה ביומנים יש כאן?‬
‫רק ארבעת המופלאים.‬
‫כן? יש איתך עוד אנשים?‬
‫היו. 30 מאיתנו, מניו יורק.‬
‫הצלחנו להימלט אחרי אסון ההארצה הגדול.‬
‫אחרי כמה חודשים נתקלנו בחיילים של פוטינג'ר‬
‫וחשבנו שאנשי הרפובליקה יגנו עלינו.‬
‫עד שפוטינג'ר יצא מדעתו.‬
‫הוא ירה למפקד שלו בראש‬
‫ומינה את עצמו לאחראי.‬
‫כמה מאיתנו ניסו לעצור אותו.‬
‫אנשים מתו.‬
‫לאחר מכן, פוטינג'ר ידע שאף אחד מאיתנו לא בוטח בו.‬
‫אז כדי לשלוט בנו, ‬
‫הוא הכריח אותי להתקין לו בחזה מתג איש-מת.‬
‫אתה צוחק עליי.‬
‫אם הלב של פוטינג'ר יפסיק לפעום, פצצה תתפוצץ.‬
‫איזה מין פצצה?‬
‫זוכר את פורטלנד?‬
‫כן, ראיתי את המכתש.‬
‫הוא חיבר את עצמו לפצצה סינגולרית?‬
‫כן.‬
‫אם הוא ימות, כל המקום הזה יישאב לחור תולעת.‬
‫מוכרחים לצאת מכאן, עכשיו.‬
‫תניחי את זה.‬
‫איפה נולן?‬
‫בנשקייה.‬
‫תוכל לקחת אותי אליו? - לא.‬
‫ג'ורג', למה הדלת הזאת נעולה?‬
‫זה פרטי.‬
‫כשהיינו במעלית, אמרת שאני מזכירה לך את "הנערה מהסרטים".‬
‫מי היא? למה התכוונת?‬
‫תודה, ג'ורג', זה הכול.‬
‫עדיף שאשאר. אני חושב שהיא עלולה לפגוע בך.‬
‫אני חושב שהיא לא שמחה.‬
‫אתה חד הבחנה, ג'ורג'.‬
‫הבוס שלך אמר משהו שהזכיר לי דבר רע שקרה.‬
‫אז נכון, אני לא שמחה.‬
‫אבל זה לא משהו שוויסקי מהעולם הישן לא יתקן.‬
‫אני יכול לחכות מחוץ לדלת.‬
‫מה הוא? ביומן או חברה קנאית?‬
‫לך לשטוף כלים, ג'ורג'. אני לא אבקש ממך שוב.‬
‫בסדר.‬
‫מזכיר קצת לברדור, לא?‬
‫חשבתי על ההצעה שלך.‬
‫אני מוכנה להישאר, אבל יש לכך מחיר.‬
‫תמשיכי.‬
‫אני אעשה הכול כדי להגן על התנגדות.‬
‫הצעת לנו רכב עמוס בכלי נשק, אבל זה לא מספיק.‬
‫אני מציעה לשלוח את נולן עם הנשק.‬
‫הוא יחזור בשיירה שתיקח הכול להתנגדות.‬
‫הכול?‬
‫כל כלי נשק בנשקייה שלך, עד הזיקוק האחרון.‬
‫התנגדות תקבל את הנשק, ואתה תקבל אותי.‬
‫בסדר, חמור. פתח את הדלת.‬
‫את החדר הנעול. עכשיו.‬
‫אמנדה, בבקשה.‬
‫תפתח אותה או שאני אפתח אותך.‬
‫בסדר, בסדר.‬
‫יש משהו שכדאי שתדעי עליי.‬
‫אני לא בריא.‬
‫ההתעללות שעברתי כשהווטאנים תקפו את הפנימייה שהייתי בה...‬
‫שתוק! זוז!‬
‫- חדר הקרנה -‬
‫בסדר. בסדר.‬
‫מה דעתך? החדר המיוחד שלי.‬
‫מה כל הדברים האלה?‬
‫המסכה הזאת. הפנס הזה.‬
‫תקשיבי לי טוב.‬
‫כשאני אוהב מישהו, הוא מרתק ומקסים אותי לחלוטין.‬
‫הטרגדיות שלו. הכול.‬
‫מה יש בשבבי הווידאו האלה?‬
‫אלה יומני הווידאו של...‬
‫- רוזווטר, אמנדה, אוסף מספר אחת -‬
‫תפעיל את השבב הזה ששמי רשום עליו. תפעיל אותו! עכשיו!‬
‫בסדר.‬
‫הנה.‬
‫יופי שמימי.‬
‫אני לא מאמינה שלא שמתי לב.‬
‫קונור היה לפניי.‬
‫כן, היינו חברים בבית הספר.‬
‫הוא הגן עליי כשהווטאנים תקפו. הוא הציל אותי.‬
‫אהבתי אותו.‬
‫ואז מה? יצאת בעקבותיו לניו יורק?‬
‫כן.‬
‫קונור לא רצה שום קשר איתי, ‬
‫אז לפעמים עקבתי אחרי אנשים שהיו קרובים אליו.‬
‫מתוך מחשבה שהם יובילו אותי אליו.‬
‫כמו באותו לילה בסנטרל פארק?‬
‫כשהותקפתי.‬
‫כן, ראיתי מה קרה ורציתי להתערב, בסדר?‬
‫אבל קפאתי. הייתי פחדן.‬
‫אבל אחרי שהתוקף הסתלק, רציתי לעזור לך.‬
‫אבל איך יכולתי להסביר את נוכחותי שם, אמנדה?‬
‫באותו רגע, כל האשמה שלי, כל הבושה והשנאה העצמית, ‬
‫התפוצצו בהתקף של זעם.‬
‫אבל רדפתי אחרי התוקף שלך ותפסתי אותו.‬
‫ריסקתי את גולגולתו והשלכתי את גופתו לנהר.‬
‫למענך.‬
‫אבל שמרת את המסכה ואת הפנס?‬
‫אלה העתקים!‬
‫העתקים? זיבולים.‬
‫בחייך, אמנדה.‬
‫תורידי את האקדח.‬
‫זהו זה. תקשיבי לי.‬
‫אם תירי בי, התחנה כולה תתפוצץ.‬
‫אני רואה שכולנו עדיין כאן.‬
‫בוא נלך.‬
‫אני מאחוריך.‬
‫אתה לא אמור לפתוח את הדלת.‬
‫בסדר. הוא חדש כאן, הוא לא יודע איך...‬
‫רעיון טוב, רופא כלבים.‬
‫אמנדה. בוא!‬
‫תפסיקי, בבקשה. אם תהרגי אותי, כולנו נמות.‬
‫אני רוצה שתגיד את זה.‬
‫תודה במה שעשית. תגיד את זה!‬
‫בבקשה, אמנדה. אל תעשי את זה.‬
‫תגיד את זה.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫תגיד את זה!‬
‫תגיד את זה.‬
‫אמנדה, לא!‬
‫סמיר! - אני מטפל בזה.‬
‫אל תיתן לו למות.‬
‫קדימה.‬
‫היי. היי.‬
‫הוא אנס אותי.‬
‫קדימה. לא, לא, לא.‬
‫זה היה הוא.‬
‫הוא מת.‬
‫חייבים לצאת מכאן. בואי.‬
‫אמנדה, בואי! אנחנו מוכרחים ללכת. קדימה!‬
‫מהר יותר! מהר יותר! קדימה.‬
‫יפה.‬
‫התעוררת.‬
‫הכנתי פנקייקים.‬
‫קניתי את המצרכים בשוק של "צריך-רוצה".‬
‫תודה.‬
‫אני מקווה שהם יהיו לטעמך.‬
‫תאכלי מהם בעודם חמים.‬
‫המזרק שלך.‬
‫אני מניח שנצטרך לדבר על הרעל.‬
‫רעל?‬
‫את לא הפילגש הקאסטיתיאנית הראשונה שניסתה לרצוח אותי.‬
‫בני מינך לא יודעים דבר על הגוף שלי.‬
‫וכך בדיוק אני אוהב את זה.‬
‫אני חי כבר מאות שנים.‬
‫וככל שבני מיני חיים זמן רב יותר, קשה יותר להרוג אותנו.‬
‫אז למה את רוצה במותי?‬
‫למען האמת, אני לא.‬
‫ואני לא רוצה למות, ‬
‫אז אנחנו באותו ראש, כמו שבני האנוש נוהגים לומר.‬
‫אז למה נועד הרעל?‬
‫שיקרתי קודם.‬
‫אני יודעת בדיוק איפה בני.‬
‫אנשי הקולקטיב הווטאני מחזיקים בו כבן ערובה.‬
‫הם פקדו עליי להרוג אותך או שהם יהרגו אותו.‬
‫מה תגידי להם?‬
‫את האמת.‬
‫נכשלתי.‬
‫תנסי שוב?‬
‫יש לי סיכוי כלשהו להצליח?‬
‫אני חושש שלא.‬
‫מה תעשי?‬
‫גבר מעולם לא הכין למעני ארוחה.‬
‫אני מרגישה שעליי להודות לך.‬
‫את יודעת של מי התג הזה.‬
‫ברור.‬
‫גם אני מתגעגעת אליו.‬
‫אהבתי את טומי. - תשתקי!‬
‫לא הורגים את מי שאוהבים!‬
‫זאת לא הייתי אני. זאת הייתה המכונה!‬
‫המכונה היא זו שמצמידה סכין לגרון שלי עכשיו?‬
‫מה הקטע?‬
‫נולן, אני ממש מצטערת. - אין צורך.‬
‫אם לא הייתי הורגת את פוטינג'ר, ‬
‫כלי הנשק האלה היו עוזרים לנו להילחם בקולקטיב.‬
‫כן, יכול להיות.‬
‫יכול להיות גם שמפני שהרגת את פוטינג'ר, הביומנים לא רצחו אותנו.‬
‫או במקרה שלך, משהו גרוע הרבה יותר.‬
‫מה זה היה?‬
‫כי אתה אחד הטובים.‬
‫נולן? נולן!‬
‫נולן!‬
‫הוא מדמם.‬
‫תני לי מקל.‬
‫הנה.‬
‫הפצע בראש שלו מדמם. מה גרם לו?‬
‫טכנולוגיה ווטאנית כלשהי.‬
‫תהיי ספציפית יותר! - אני לא יודעת!‬
‫אז תנסי ניחוש מושכל!‬
‫כי מה שיש בראש של האיש הזה‬
‫הורג אותו.‬
‫מה יש לך?‬
‫תעזרי לי.‬
‫בבקשה.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬